Okej, jag är tillbaka på kontoret.
Vi har problem i karantänzonen igen.
Trupper är på väg.
Jag trodde saker var under kontroll därinne.
Pressen kommer att ställa frågor. Så informera er personal.
Vi hör av oss.
Hur är det därinne?
Är det illa? Hur många gånger har du varit därinne?
Nog för att hoppas att det här är sista gången.
Varning Biologisk fara
Delta-teamet på väg. Gör er redo.
Begär inträde till karantänzonen.
Inträde beviljat.
Håll dig nära mig. Gör som jag. Vi går in och ut.
Det kommer gå bra.
Du tar första våningen.
Jag tar gröngölingen och sveper här nere.
Sir?
Sir. Var är du?
Kontrollcentralen. Jag har tappat bort min teamledare.
Kontrollcentralen, hör ni mig? Kontrollcentralen?
CENTRALPOLISEN
Jagar du ambulanser igen?
Jag såg en kvinna skära sig i går kväll.
Du är ute och letar problem som vanligt, va?
Jag tror inte det var självmord. Jag tror hon drevs till det.
Drevs?
Av vad?
Ja, dina kompisar trodde mig inte heller.
Jag följer dig ut.
Så vad har hänt med dig?
Du haltar.
Ett litet minne. Från kriget.
Du måste ha varit ung.
Jag tog värvning när jag var 15.
Jag ljög om min ålder.
Det förklarar spriten.
Tabletter också, va?
-Mitt jobb är att vara observant. -Ja.
Men det är rätt uppenbart, faktiskt.
Du har förlorat nån, eller hur?
Nyårsafton.
Minnesbandet.
En dotter.
Jag är ledsen.
Ja.
Ta hand om dig, okej?
De trupper som skickats till karantänzonen
är bara där av säkerhetsskäl.
Vi måste se till att smittan inte sprids
och vi vill försäkra er om att vi jobbar så hårt vi kan
på att få allt att återgå till det normala.
Folk vill veta vad vapenanläggningen gjorde där, ministern.
Vi vill inte dra några förhastade slutsatser.
Ingen borde ens ha vetat om att vapenanläggningen existerade.
All information var hemligstämplad.
Den låt ju tio trappor ned, för Guds skull.
Ja. Och den ska ha rengjorts för 70 år sen påstås det.
Du ska nog hålla dig till att det var ett misstag, Jonas.
Allvarligt?
Förlåt. Insåg inte att ni bodde ovanpå en soptipp för kemiska vapen
förrän nån, och vi vet fortfarande inte vem, sprängde stället.
Det finns en död zon mitt i staden.
Hur mycket längre tror ni folk kommer nöja sig med det?
Jag ser hennes ansikte framför mig hela tiden.
Sättet hon såg på mig.
Kom och lägg dig. Du kommer må bättre när du fått sova.
Jag känner igen det där ansiktsuttrycket.
Nåt hände henne på den där klubben, Jonas.
Jag går tillbaka dit.
-Jen, klockan är tre på natten. -Jag måste gå, Jonas.
Jag kommer strax tillbaka.
Du borde inte vara härinne.
Och jag är rädd för att det är schackmatt.
Ja. Ja.
Hälsa grabbarna att blir biff till middag.
Willy G.
Mathis.
Varför är jag inte förvånad?
Vad har vi här?
Har du fått den för att ha putsat skor, eller? Eller levererat matvaror?
-Eller nån annan ärlig affär? -Ja visst, ja, jag glömde nästan.
-Du kan visst du med? -Var har du resten?
En bra dag.
Ska vi stå här och moralisera hela dagen, eller är du intresserad av ett utbyte?
Jag kanske har lite information om nyårsafton.
Jag lyssnar.
-Känner du Silver Street-killarna? -Ja, tyvärr.
Dickie Prince snackade om bombningarna för ett par kvällar sen.
En massa antydningar, så klart.
Men han verkar veta mer än han berättar.
Men han säger bara nog för att man ska fortsätta lyssna.
Och du har sett de här antydningarna?
Ett par i min grupp har det.
Vi gör lite småjobb för Silver Street-gänget ibland.
Dickie tror att mina killar är för dumma för att förstå vad han pratar om.
Okej. Jag hoppar över den här gången. Men nästa gång.
Vad?
Mina pengar då?
Alltid ett nöje.
Hämta Dickie.
Så...
Du har frågat runt efter mig.
Jag har inte sett dig på sistone, Dickie.
Jag har varit på semester.
Sydspanien. Ett fint ställe.
-Har du varit där? -Nej.
Ja visst ja.
Du går inte längre än till framsätet på dina bilar numera, va?
Jag har hört att det är dig jag ska prata med.
Om vad?
Om att spränga saker.
Försöker du vara rolig, eller?
Lägg av, Dickie.
Alla vet att du inte har alla bestick i lådan, men en sunkig nattklubb?
Nyårsafton, jag menar, det är fult, till och med för en skitskalle som dig.
Tror du jag är dum eller, pojk?
-Helvete. -Håll det mellan mig och honom.
Låt den vara. Låt den vara, sa jag!
Du är dum, Dickie. Dum och seg.
Du ska få ett par dagar att tänka på saken, och sen kommer jag tillbaka.
Du kommer ha informationen om den där kvällen.
Eller hur, Dickie?
Säg ja, Dickie.
Jag vet inte ett skit!
Men det kommer du fan göra när jag kommer tillbaka, eller hur?
Jag skulle sätta på ett plåster om jag vore dig.
Vad är planen?
Ministerns återuppbyggnadstal på Omni ikväll. Kommer du ihåg?
-Smoking. -Okej.
Vad tycker du han ska säga när de frågar?
-När de frågar vad? -Det vanliga.
När vi kommer upphäva karantänen?
Lite hopp skulle räcka långt.
Jag förlitar mig inte på hopp numera.
Jag måste svara.
Själv, Jonas.
Ja?
Okej, i morgon. Säg var.
-Problem? -Ännu ett tal av ministern.
Närvaro krävs. Du då?
Jag är på väg mot teaterdistriktet.
Väck mig när du kommer.
-Vi ses snart. -Hej då.
Jag älskar dig.
INSTÄLLT
Nej. Nej, nej, nej, vänta!
999. Vad är nödsituationen?
Kan ni skicka en ambulans till Operahuset.
Ambulansen är på väg. Lämna inte platsen.
Du kom aldrig och la dig.
Herregud.
Nånting hände i går kväll.
Jag såg nåt som fick mig att ifrågasätta allt som händer.
Du verkar ha haft en produktiv natt.
Allt det här händer i utkanten av karantänzonen.
Kan du förklara vad det är?
Och det där? Det där? Det där?
Ett dåligt chip. En tryckfel. Ett fel på linsen.
Jag har kollat en miljon gånger. Det är inget fel på min kamera.
För i helvete, Jonas, varför måste du jämt göra såhär?
-Göra vad? -Försöka vända på saker.
Få allting att verka vettigt.
Men det är inte vettigt.
Det där sakerna är verkliga.
-Inser du hur galet det låter? -Jag har sett dem. Jag har känt dem.
Jen, lyssna på mig. Du varken äter eller sover.
Du är ute dag och natt och letar efter problem.
Försök komma på en bättre förklaring själv då.
Få det att låta troligt.
Det är väl det du ska vara så jävla bra på?
-Den var bra, Jen. -De döljer saker för oss, Jonas.
-Vakna upp för i helvete! -Nog är jag vaken.
Och att slösa tid på påhittare, och deras kameror
och att hitta på skit om muterade monster från karantänzonen
det ligger under min...
Jag kan inte tro att jag gjorde sådär.
Jen.
Det är i vartenda foto. Jag har kollat alla.
Det är inget fel på min kamera. Jag hittar ingen förklaring. Gör du?
-Jag vet inte vad du menar. -Det är det som finns där.
Det som verkligen finns där.
Ditt arbete är starkt nog utan digitala effekter.
Många talanger har gått genom de här dörrarna.
Du är en av de bästa.
Jag har alltid brytt mig om dig.
Vad för slags fotograf vill du vara?
En fotojournalist? En konstnär?
Jag såg presskonferensen.
Det börjar bli svårare.
Jaså?
Det är mycket press. Folks förväntningar.
Till och med min högra hand är svår att handskas med.
Du sa att han var lättpåverkad. Du sa att han skulle göra som du ville.
Han är ingen docka, sir.
Jag måste visa att vi gör framsteg därinne.
Har vi gjort ett misstag?
Ursäkta?
Nej, jag...
Jag behöver bara få veta vad som händer. Vad jag ska säga.
Det finns väldigt få vi kan lita på, men jag trodde du var en av dem.
Så jag ställer frågan igen.
Har vi gjort ett misstag?
Nej.
Nej, sir.
Ni kan lita på mig.
Jag tar hand om det.
Ni borde se det här.
Toxikologiprovet visar abnormt höga noradrenalin-nivåer i blodet.
Vi fann signifikanta nivåer av neuromodulatorer i ryggmärgsvätskan.
Sättet han dog på överensstämmer med alla de andra.
Gavs han motgiftet?
Ja.
Och?
Det gjorde ingen skillnad så vitt vi kan se.
Vävnadsproverna kommer bekräfta det.
-Hur snart får ni dem? -Inom ett par timmar.
Ring mig genast när ni får resultatet.
Ursäkta mig, sir.
Jonas Flack. Huvudkontoret. Jag rekar lite för ministern.
Ville se efter själv, för att se att vi har förstått allting rätt.
-Ursäkta, sir. -Jag tänkte.
Jag kanske kunde få sitta med.
Få lite perspektiv på det som jag kan dela med alla.
Vi kan tyvärr inte hjälpa er, sir.
Ni inser väl att jag representerar inrikesministern?
Då kanske ni ska ta upp det honom, sir.
Min ackreditering till karantänzonen verkar inte gälla.
Kan du förklara varför?
Jag är sen, Jonas.
-Vi ses i morgon. -Så de bär fortfarande ut kroppar.
Jag åkte förbi utkanten av karantänen. Vad i helvete är det som händer?
Får jag ge dig ett råd?
-Det är alltid välkommet. -Låt det vara.
Håll dig till det du gör bäst.
Och låt resten vara.
Är du snäll.
Borde jag vara arg, Dickie?
Borde jag oroa mig över konsekvenserna?
Den där lilla scenen på din bar i går kväll.
Mr B.
Jag vet inte vad du har hört, men jag har inte sagt nåt.
Ingen har fått reda på nåt av mig. Ingenting.
Jag har känt dig sen du var liten, Dickie.
Du gillar rampljuset. Du gillar uppmärksamhet.
Du vill vara den stora hajen som äter alla småfiskar, va?
Ja visst, mr B. Vem vill inte det?
Men du förstår, Dickie, du är en liten man.
Du är inte vis nog att komma upp dig. Visst kan du vara användbar.
Du har varit användbar.
Äkta makt, Dickie, äkta makt kamouflerar sig.
-Den är anonym. -Mr B, snälla.
Man måste veta sin plats, Dickie.
Den som gör stort väsen av sig åker oftast dit.
Jag säger det inte igen.
-Har vi ett problem? -En snut.
Vid namn Mathis.
En ensamvarg. Han är inte bra på att samarbeta.
Vad har det med vår grabb att göra?
Mathis har snokat runt.
Ställt rätt sorts frågor.
-Han är typen som blir besatt av saker. -Okej.
Så hur ska vi handskas med honom?
Vi har vänner inom polisen.
Det blir nog inte så svårt att knyta ihop lösa ändar.
Jonas, det är Jen.
Jag gissar att du fortfarande är arg på mig.
Jag ville bara säga förlåt. Du kanske har rätt.
Jag kanske är för uppstressad.
Jag är jätteledsen över det jag sa.
Jag är jätteledsen att jag slängde kaffet.
Det var inte ens en färsk kanna.
Patetiskt.
Ring mig när du hör det här. Snälla, Jonas.
FARA TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Jag vet att det jag ser är äkta.
Hur kan jag förklara vad som har hänt?
Det jag såg.
Jag är väl inte den enda som ser det här.
Är jag det?
Min kompis säger att du kan ta dig från ena sidan stan
till den andra utan att komma upp alls.
Hon pratar för mycket.
Förlorar jag kontrollen?
Låter jag min besatthet ta över?
Jag skulle inte ens försöka med telefonen. De spärrar alla signaler däruppe.
Jonas, hör på.
Bete dig som en skit om du vill.
Jag förtjänar det, men du kan väl sms:a eller skicka ett meddelande.
Vad som helst. Snälla. Jag vill bara veta att du mår bra.
Jag är inte galen.
Det är nåt som händer oss.
Snälla ring mig. Jag behöver dig.
Sista chansen att ändra dig.
Det är för sent för det, tror jag.
Ja, längre än såhär går jag inte, så...
Jag tror att nåt kommer inifrån karantänzonen.
Och vad regeringen än säger
så tycker jag vi ska åka så långt härifrån som vi kan.
Innan det är för sent.
Ripped and synced by DBRETAiL - www.DanishBits.Org